SADAMAS
Me sadamasse tulime.
Avasui siin vaatame.
Vesi, mis on kaide ääres ja kõik see, mis kauguses,
veed, kust laev siit teele pääseb merele siis lahkudes:
see on territoorium, mil nimeks akvatoorium.
Sel nimeks akvatoorium, te teadke.
Me sadamasse tulime.
Avasui siin vaatame.
Sadamas on kaide ääres reisi algus kõigile.
Mereteele siit just pääseb ja kai ääres lõpeb see.
Siit maale hüütud "hüvasti" ja tuldud siia tagasi.
Ja naastud sadamasse ikka jälle.
Päev ja öö siin elu keeb,
avasui me vaatame.
Sadamas kes pole käinud, laevu see ei tunnegi.
Nende kõrgust poel näinud, köisi tõusmas taevani.
Ta jaoks see territoorium: kai, sadam, akvatoorium -
talle ülipõnev saab see olla.
Ta jaoks see territoorium: kai, sadam, akvatoorium -
talle ülipõnev saab see olla.
Hüüab laadija - vira!
Hüüab laadija - maina!
Vira, vira! Tõstke üles! Maina, maina! Laske alla!
Vira - üles, maina - alla! Kostab müra, naeru, nalja!
Veavad autod raskeid laste: toovad kaubapalle, kaste.
Veavad puitu, sütt ja juhu. Vana vedur kaile mahub.
Kuigi taadil palju tööd, hääl vali kõrvad lukku lööb:
"Sõitsin siia, lastiks maak,
pardale nüüd minna saan."
Tanker naftaveosega
kai poole seisab ahtriga.
Aga ujuvdoki juurde
teeb ta külje pöörde.
Mürisemas mootorid, korsten tahmane,
suur on akvatoorium, kaater väikene.
Suur on akvatoorium.
Suur on akvatoorium, kaater väikene.
Suur on akvatoorium.
Suur on akvatoorium, kaater väikene.
Laineharjal turnides nagu alpinist.
Lainelt alla paiskudes: nina ees tal vist.
Lainelt alla paiskudes.
Lainelt alla paiskudes: nina ees tal vist.
Lainelt alla paiskudes.
Lainelt alla paiskudes: nina ees tal vist.
Nagu lasteaias: sinna-tänna nii,
juhib, hoides "käest kinni" võimsaid laevasid.
Juhib, hoides "käest kinni".
Juhib, hoides "käest kinni" võimsaid laevasid.
Juhib, hoides "käest kinni".
Juhib, hoides "käest kinni" võimsaid laevasid.
Sealt, kus tünnid, aamid, puit, jalutame mööda truilt.
Kogu sadam on me ees, seisame... Siis jälle teel.
Läheme ja peame vahti, mis on naaber muulil lahti?
On seal kära, suits on see? Seisame... Siis jälle teel.
Samm meil kõigil rühikas, lähme - seal on majakas.
Avasui me vaatame, sadamasse taas läheme.
Nagu haigrud - nokad taevas, kraanad teenindavad laeva.
Kraana nokas kaubad sealt kauge saare laeva pealt.
Kajakate kisa sees laev Brasiiliast on teel.
Võõras laev, kus lasti seas ahvipärdikud on seal.
Üle terve sadama
kähehäälselt hüüan ma.
Vana roostes puidupraam,
peal pool taigat - väärt kraam.
Ketis nagu karupäss, ankrus paigal olla pläss.
Kuidas mitte nutta siin?
Kuidas mitte kurta siin?
Pole väsind vedudest,
olen väsind seismisest.
Solvumisest pole juttu - tühjaks laadige mind ruttu!
METSAVEOPRAAM "KARU"
Toodi kaile number kaks lõvi, kaasas väike taks.
Puuri külge trossid pandi, käsklus "vira" hüüti siis.
Lõvi kohale see kandis, Türgi laeva peale viis.
Kurb on lõvi, kortsus kulm, lõvile ei meeldi trümm.
Lõvi jõumees, trikke teeb, lõvi - tsirkusest on see.
Trümmis igavus on hull - kaugel on veel Istanbul.
Laevad mere avaruses, nagu linnud vabaduses.
Tundmatusse kaugusesse, julgeil usk on lainetesse.
Kuhugi neil soov on sõuda, päikesele järgi jõuda.
Ja seal lõbusad delfiinid
saatmas veel on laevasid.
Ja delfiinid - head on nad, ja delfiinid - märjad nad.
Sind nad vaatavad, targad silmad peas.
Ja delfiinid ujedad, ja delfiinid tumedad.
Paluvad sult kuulda muinasjuttu head.
Ookeani taevasinas on saar täis salapära.
Madrustel kuid uduvinas seda raske tunda ära.
Keset laineid leiab kalda see, kes muinasjuttu valdab.
Ainult see, kes tõesti maldab
muinasjuttu rääkida.
Ja delfiinid - head on nad, ja delfiinid - märjad nad.
Sind nad vaatavad, targad silmad peas.
Ja delfiinid ujedad, ja delfiinid tumedad.
Paluvad sult kuulda muinasjuttu head.
Me sadamasse tulime.
Avasui siin vaatame.
Vesi, mis on kaide ääres ja kõik see, mis kauguses,
veed, kust laev siit teele pääseb merele siis lahkudes:
see on territoorium, mil nimeks akvatoorium.
Sel nimeks akvatoorium, te teadke.
Me sadamasse tulime.
Avasui siin vaatame.
Sadamas on kaide ääres reisi algus kõigile.
Mereteele siit just pääseb ja kai ääres lõpeb see.
Siit maale hüütud "hüvasti" ja tuldud siia tagasi.
Ja naastud sadamasse ikka jälle.
Päev ja öö siin elu keeb,
avasui me vaatame.
Sadamas kes pole käinud, laevu see ei tunnegi.
Nende kõrgust poel näinud, köisi tõusmas taevani.
Ta jaoks see territoorium: kai, sadam, akvatoorium -
talle ülipõnev saab see olla.
Ta jaoks see territoorium: kai, sadam, akvatoorium -
talle ülipõnev saab see olla.
Jutustas Pastella